V domově pro seniory zněly svatební zvony
![](/media/anotace/12787/anotace/2_ko-brod-svatba-anna-5_denik-380%5B1%5D.jpg)
Nikdy není pozdě. To si řekli Hana Havlová (65) a Alois Pískala (80) a v domově pro seniory, penzionu Anna, si řekli své novomanželské ano.
Jejich příběh zní až pohádkově. Seznámili se v léčebně dlouhodobě nemocných ve Vojkově. Vztah jim vydržel až doteď. Z Vojkova přešli na společnou LDN do Českého Brodu a odtamtud si zažádali do penzionu Anny. „A klaplo to. Asi to bylo dané," usmívá se Hana Havlová, dnes už Pískalová.
Když se do penzionu přestěhovali, měli ze začátku každý jiný pokoj s jinými spolubydlícími. „Ale zrovna minulý týden se nám povedlo, že jsme jim přichystali společný pokoj. Takže se stěhovalo a je to od nás takový svatební dar. Jsme rádi, že se to podařilo," říká ředitelka domova Lucie Hovorková, která samozřejmě nemohla chybět mezi několika desítkami gratulantů ani při tradiční odpolední kavárničce v penzionu.
Kavárnička ovšem tentokrát nemohla být běžná, byla samozřejmě svatební i s krásným třípatrovým svatebním dortem.
Novomanžele podle jejích slov při obřadu, kdy je oddával starosta Jakub Nekolný, překvapila spontánnost a upřímnost. „Cítila jsem v sále pohodu," říká Hana Pískalová. „Překvapilo mě, že přišlo tolik lidí," usmívá se její manžel. Sál byl dočista plný. „Vážíme si toho," dodává paní Hana. Prozradila, že večer si s panem Aloisem dopřejí svůj oblíbený rituál – společnou bílou kávu z automatu. Bez cukru.
„Zjistili jsme už dřív, že máme podobný osud. Zhruba ve stejné době jsme přišli o své partnery, prakticky stejně jsme tehdy přišli do nemocnice," popisuje paní Hana. „Když jsme si začali povídat, zjistil jsem, že máme hodně společného. Tak jsme si řekli, že když jsme oba sami, tak abychom nedožili v úplné samotě, že bychom se mohli vzít," vzpomíná Alois Pískala na dobu zhruba před dvěma a půl lety, kdy se s manželkou seznámili.
„Bylo to spontánní z obou stran," dodává paní Hana, která se přiznala, že se jí při obřadu při podpisu trochu třásla ruka. Dojetí neskrýval ani jeden z novomanželů.
Ani jeden z nich také o svatbě nedal příliš vědět svým přátelům. „Dala jsem vědět jen sestře," říká Hana Pískalová, která je rodilou Pražačkou. Její manžel ještě plánuje dát vědět na své někdejší pracoviště na Akademii věd.
Receptem na šťastný vztah je podle novomanželů Pískalových tolerance a vzájemný cit. „A vzájemné pochopení," dodává Alois Pískala. „Žijeme poklidným, pohodovým způsobem života, doufám, že to tak bude pokračovat dál," usmívá se pan Alois, který pochází z Ostravy, ale celý život pracoval v Praze. V 50. letech studoval v Kolíně na průmyslové škole.
„V celé historii domova je to úplně první svatba," dodává ředitelka domova. „Dozvěděli jsme se o tom zhruba v září a od té doby se plánovalo, co bude mít nevěsta na sobě, jaké květiny, jak se upeče dort, koláče, jaký dárek atd. Ale hlavně jsem ráda, že vyšlo to společné bydlení," usmívá se ředitelka.
Svatební dort pekla ergoterapeutka Jaroslava Krutská. Pracovala na něm plných deset hodin. Ale výsledek stál za to a novomanželům udělal velkou radost.
Jana Martinková - Kolínský deník